*A következő tévedésemnek neve is van.
Warren Ford. A legnagyobb titok ebben a furcsa kisvárosban.
Az alfák alfája. Spártai hasizmok. Olyan nyers, hogy olyan nincs is.
Szeszélyes, rejtélyes, tűnődő, és mindenképp bele akar szólni a dolgaimba.
Azt hittem, Heart's Edge-ben biztonságban leszek.
Távol a kettős játékot űző exemtől, meg a munkahelyemtől, ahonnan kirúgtak. De a behemót, hangos, tetovált…
Ó. Hát persze.
Ez a rosszfiú majd felszítja a kedélyeket.
Aztán fogja magát, és megment egy macskát, ami a világot jelenti az unokahúgomnak.
Én meg szépen elolvadok tőle.
És azt kívánom, bár ne ismerném úgy a heves csókjait, mint a tenyeremet.
Vagy bár ne tudnám, hogy az egyik szuperképessége, hogy eltünteti a könnyeimet.
Azt kívánom, bár ne piszkáltam volna meg az ijesztő múltját.
Vagy ne hallottam volna esküdözni, miszerint nem ez a mi jövőnk.
Kizárt, hogy működjön.
Ő nem herceg fehér lovon, én pedig nem vagyok hercegnő.
Nekem indulnom kell. Ő azt mondja, maradjak.
Még ha a lepedőszaggató éjszakáink nem is feltétlenül képesek csodákra.
Csak egy válasz, ahogy egyre közeledik a veszély.
Vajon Warren az én tökéletes hősöm? *(Nem végleges fülszöveg.)